Kun isällä on hammassärky - Erkki Karu (1922)
Runsaat parinkymmentä minuuttia kestävän farssin, "2-osaisen komedian" Kun isällä on hammassärky Erkki Karu ohjasi jo talvella 1922, ennen Koskenlaskijan morsianta ja Nummisuutareita. Käsikirjoitus tilattiin kirjailija Artturi Järviluomalta, joka tässä yhteydessä käytti nimimerkkiä Köpi, ja esikuvana olivat Ruotsissa vastaavaan aikaan toteutetut samantyyppiset täyteohjelmat. Kun isällä on hammassärky merkitsi Erkki Karulle ennen kaikkea harjoitustyötä ja erilaisten trikkikeinojen kokeilua - elokuvassa hän sovelsi Saksaan keväällä 1921 tekemällään opintomatkalla hankkimiaan tietoja ja taitoja. Järviluoman käsikirjoituksessa on "Aika keväinen. Aurinko paistaa ja räystäät tippuvat." Kuvaus on kuitenkin tapahtunut talvipakkasella korkeiden hankien aikaan, ja Karu on muutoinkin muutellut käsikirjoitusta monin paikoin. Ensiesityksensä Kun isällä on hammassärky sai huhtikuussa 1922 Porissa, jonka Suojeluskunnan näyttämölle naispääosan esittäjä Naimi Kari oli tuohon aikaan kiinnitetty. Aikaisempaa näyttelijäkokemusta Naimi (Naemi) Karilla oli mm. Helsingin Työväenteatterista sekä Kaarlo Karin Suomalaisesta Teatteriseurueesta. Helsingissä elokuva tarkastettiin ja nähtiin vasta marraskuussa 1923, viikko Nummisuutarien ensi-illan jälkeen. Perheen poikaviikarin esittäjän nimeä ei tiedetä; hänet Erkki Karu kertoi löytäneensä sattumoisin raitiovaunusta. Täyteohjelmana Kun isällä on hammassärky -elokuvan yleisömenestys jäi vaatimattomaksi. Suomi-Filmin 50-vuotisjuhliin liittyen farssista tehtiin 1969 uusi jälkiäänitetty kopio, jonka johdannoksi liitettiin Kari Uusitalon kokoama seitsemän minuutin mittainen, 1920-luvun Helsinkiä autenttisin filminäkymin esittelevä jakso. - Suomen kansallisfilmografia 1:n (1996) mukaan